jeg star ved siden af gravstenen og kigger ned i den.
- Det er min grav. - Hvor ved du det fra?
- Det ved jeg bare. - Men er der et navn pa gravstenen?
Nej.
Nej, den er ny og ren og venter.
Hvad mere?
Denne del er en drøm, tror jeg.
Der er et tarn og en klokke, og en have nedenunder.
Det er vist i Spanien...
en landsby i Spanien.
Sa forsvinder det og er væk.
Et portræt?
- Kan du se et portræt? - Nej.
Hvis jeg bare kunne finde nøglen, begyndelsen...
og sætte det hele sammen, jeg...
Og sa forklare det hele?
Det kan forklares.
Hvis jeg er skør, kunne det forklares, kunne det ikke?
Madeleine!
Scottie!
Jeg er ikke skør! Jeg er ikke skør! Jeg vil ikke dø.
Der er én inden i mig, og hun siger, jeg skal dø.
Scottie, slip mig ikke.
Jeg er her. Jeg har dig.
Jeg er sa bange.
Forlad mig ikke.
- Bliv hos mig. - Hele tiden.
- Hej, Johnny. - Hej.
- Fik du min besked? - Ja, det gjorde jeg sa sandelig.
Jeg laver en drink til dig.
Okay.
Siden hvornar er du begyndt at skubbe beskeder ind under mænds døre?
Siden jeg ikke længere ku' fa fat i dem i telefonen.
For en mand, som intet har at lave, er du søreme travlt beskæftiget.
Hvor har du været i disse dage?
Jeg har bare vandret.
- Hvor? - Omkring.
Hvorfor var du sa desperat efter at fa fat i mig?
Jeg skrev bare: "Hvor er du?"
Det synes jeg ikke lyder særlig desperat.
Jeg fornemmede noget mellem linjerne.
Jeg tænkte bare, at hvis jeg gav dig en drink og lavede middag til dig...
ville du være sa taknemlig, at vi gik i biografen.
Det lyder rimeligt. Hvad skal vi snakke om under middagen?
Lidt af hvert.
Hvad jeg har lavet?
Hvis du vil.
Vi vil ikke snakke om noget, du ikke vil snakke om.
Klart nok.
Hvad har du lavet?
Vandret.
Hvad har du lavet? Tak, søde.
Jeg har haft det vidunderligt.
- Jeg maler, og det er min første kærlighed. - Godt for dig.
Jeg har altid sagt, du spildte din tid i den undertøjsafdeling.
Det er et arbejde. Men jeg er virkelig glad for det her.
Hvad er det? Et nature morte?
Nej, ikke helt.
Vil du se det?
Jeg tænkte, jeg ville give det til dig.
Det er ikke morsomt, Midge.
Jeg troede bare...
Vi kan ga i biografen en anden aften.
Marjorie Wood, dit fjols!
Idiot!
Dum!
Madeleine! Hvad er der galt?
Jeg burde have ringet, men jeg ville se dig, være sammen med dig.
- Hvorfor? Hvad er der sket? - Det var den drøm.
- Drømmen kom tilbage igen. - Det skal nok ga.
Det skal nok ga. Jeg finder et glas brandy til dig.
Drik det her.
Det er som medicin.
Sadan.
Det var en drøm. Du er vagen. Du har det fint nu.
Kan du fortælle mig om den?
Tarnet var der igen, og klokken og den spanske landsby.
- Ja? - Klart, meget klart for første gang.
Fortæl mig om det.
Der var et landsbytorv og en plæne med træer...
og en gammel hvidkalket spansk kirke med et kloster.
Overfor plænen var der et stort grat træhus...
med en veranda og en balkon over en lille have...
og ved siden af var der en hestestald med gamle hestevogne indenfor.
Fortsæt.
For enden af plænen, var der et hvidkalket stenhus...
med et smukt pebertræ i hjørnet.
Og et gammelt træhotel fra de gamle Californien dage?
Og en salon? Mørk, lavt til loftet, med dinglende olielamper?
- Ja. - Det er der alt sammen.
Det er ikke en drøm.
Du har været der før.
Nej, aldrig.
160 kilometer syd for San Francisco, ligger der en gammel spansk missionsby...
der hedder San Juan Bautista, og den er bevaret...
præcis som den var for 100 ar siden som et museum.
Tænk dig godt om, skat.
- Du har været der før. Du har set det. - Jeg har aldrig været der.
- Hvad er det? Jeg har ikke været der. - Tænk.
Fortsæt med din drøm. Hvad skræmte dig?
Jeg stod alene pa plænen og ledte efter noget...
og sa begyndte jeg at ga hen imod kirken...
men sa lukkede mørket sig om mig, og jeg var alene i mørket...
og blev trukket ind i mørket, og jeg sloges for at vagne.
Det skal nok ga.
Du har givet mig noget at arbejde videre pa.
Vi kører ned til missionsbyen i eftermiddag.
Nar du ser den, husker du, den første gang du sa den.
Det vil være enden pa din drøm. Det vil tilintetgøre den, det lover jeg.
Okay?
- Kom, jeg kører dig hjem. - Nej. Jeg skal nok klare mig.
Kom tilbage hertil ved middagstid.
MISSIONSBY - SAN JUAN BAUTISTA
HESTESTALD
Madeleine, hvor er du nu?
- Her med dig. - Og det er virkeligt!
Det er ikke, som var det for 100 ar siden...
eller for et ar eller seks maneder siden, eller hvornar du end sa det.
Madeleine, tænk nu pa hvornar du var her.
Der var ikke sa mange vogne dengang.
Der var heste i stalden...
en brun, to sorte og en gra.
Det var vores yndlingssted...
men vi matte ikke lege her.
Og Søster Teresa skældte os ud.
Se her. Her er din gra hest.
Den har lidt problemer med at komme ind og ud af stalden uden at blive skubbet.
Der kan du se. Der er et svar pa alting.
Madeleine, prøv.
Prøv for min skyld.
- Jeg elsker dig, Madeleine. - Jeg elsker ogsa dig.
- Det er for sent. - Nej. Vi er sammen.
Nej, det er for sent. Der er noget, jeg skal gøre.
Nej. Der er intet, du skal gøre.
Der er intet, du skal gøre.
Ingen har besat dig. Du er i sikkerhed med mig.
Nej. Det er for sent.
Det er ikke rimeligt. Det er for sent. Det skulle ikke ske pa denne made.
Det matte ske. Vi er forelsket. Dét tæller.
- Vær sød at slippe mig! - Hør pa mig.
- Tror du pa, jeg elsker dig? - Ja.
Og hvis du mister mig, sa ved du...
jeg elskede dig og ville fortsætte med at elske dig.
Jeg mister dig ikke.
- Lad mig ga ind i kirken, alene. - Men hvorfor?
Madeleine!
Hr. Elster havde mistanke om, at hans kones mentale tilstand var ustabil...
og fik derfor hr. Ferguson til at holde øje med hende...
af skræk for der skulle ske hende noget.
Og I har hørt at hr. Elster var klar til...
at indlægge sin kone pa en institution...
hvor kvalificerede eksperter ville have taget sig af hendes mentale helbred.
Som eks-kriminalbetjent ville man mene, at hr. Ferguson var...
et godt valg til at se efter hende og passe pa hende.
Som I har hørt, sa var det et uheldigt valg.
Jeg tror dog, I vil give mig ret i, at husbonden ikke har nogen skyld.
Han ventede med at indlægge sin kone...
kun fordi han havde brug for oplysninger om hendes opførsel...
som han ventede at fa fra hr. Ferguson.
Han tog alle foranstaltninger for at beskytte hende.
Han kunne ikke have forudset at hr. Fergusons svaghed...
hans højdeskræk...
ville gøre ham magtesløs, nar der var mest brug for ham.
Med hensyn til hr. Ferguson...
har I hørt hans tidligere overordnet...
kriminalinspektør Hansen, fra den store by mod nord...
vidne om hans karakterstyrke og evner.
Kriminalinspektør Hansen var meget entusiastisk.
At hr. Ferguson før, under lignende omstændigheder...
har ladet en politikollega dø...
afviste kriminalinspektør Hansen som en "uheldig ulykke".
Hr. Ferguson skal selvfølgelig lykønskes...
for tidligere at have reddet kvindens liv...
da hun i sindsforvirret tilstand sprang i Bugten.
Det er en skam, at han, med sit kendskab til hendes selvmordstendenser...
ikke gjorde en større indsats den anden gang.
Men vi er ikke her for at dømme hr. Fergusons mangel pa initiativ.
Han gjorde intet...
og loven har ikke meget at sige vedrørende ugjorte gerninger.
Heller ikke hans underlige opførsel, da han sa hende falde...
skal have nogen indflydelse pa jeres afgørelse.
Han blev ikke pa stedet. Han gik sin vej.
Han hævder, han havde et mentalt blackout og intet kunne huske...
før han befandt sig i sin egen lejlighed i San Francisco flere timer senere.
I kan godtage det eller ej.
Eller I kan tro, at efter igen at have ladet en person dø...
kunne han ikke klare det tragiske resultat af sin egen svaghed...
og stak af.
Dette har intet med jeres afgørelse at gøre.
Det er en sag mellem ham og hans egen samvittighed.
Pa baggrund af beviserne pa Madeleine Elsters mentale tilstand før hendes død...
pa baggrund af maden hun døde pa og obduktionen...
som viser dødsarsagen...
skulle det ikke være svært at na frem til en afgørelse.
D'herrer, I ma gerne trække jer tilbage, hvis I ønsker det.
Vent, hr. Jones.
- Vi er naet frem til en afgørelse. - Tak.
"Juryen har afgjort at Madeleine Elster begik selvmord...
"i sindsforvirret tilstand."
Afgørelsen vil blive ført til protokols. Retsmødet er ophævet.
- Kom, Scottie. - Ma jeg snakke med ham et øjeblik?
Ja.
Undskyld, Scottie. Det var barskt.
Han havde ingen ret til at tale sadan til dig.
Det var mit ansvar. Jeg skulle ikke have involveret dig.
Nej, du behøver ikke sige noget.
Jeg rejser væk for altid, Scottie.
Jeg kan ikke blive her.
Jeg vil afslutte hendes forretninger og mine...
og sa rejse sa langt væk, jeg kan.
Maske Europa.
Og jeg kommer sikkert aldrig tilbage.
Farvel, Scottie.
Hvis der er noget, jeg kan gøre for dig, før jeg rejser...
De vil aldrig kunne forsta det.
Du og jeg ved, hvem der dræbte Madeleine.
Kom, Scottie. Lad os komme væk herfra.
Det er Mozart, Wolfgang Amadeus.
Jeg havde en lang snak med hende, der laver musik terapi...
og hun siger, Mozart er lige noget for dig...
kosten der fejer spindelvævene væk.
Det var, hvad hun sagde.
Det er vidunderligt, de har al musikken optaget, John.
De har musik for alkoholikere, og musik for deprimerede mennesker...
og musik for hypokondere.
Gad vide hvad der ville ske, hvis journalerne blev blandet sammen.
Jeg købte mange andre ting, og du kan se, hvad du kan lide.
Den slukker automatisk.
Johnny, prøv nu.
Prøv, Johnny.
Du er ikke fortabt. Mor er her.
Er det tid?
Jeg kommer tilbage, John.
Skal jeg slukke for den?
Du ved ikke engang, jeg er her, gør du?
Men jeg er her.
Ma jeg tale med lægen et øjeblik?
Doktor, frøken Wood.
Vil De ikke indenfor?
Ja, frøken Wood?
Hvor lang tid kommer det til at tage at fa ham ud af det her?
Det er svært at sige. Mindst seks maneder. Maske et ar.
Det kommer faktisk an pa ham.
- Han vil ikke snakke. - Nej.
Han lider af en svær depression...
samtidig med et skyldkompleks.
Han bebrejder sig selv, det som hændte kvinden.
Vi ved ikke meget om, hvad der skete før det.
Jeg kan sige Dem én ting: Han var forelsket i hende.
Det gør jo tingene noget mere kompliceret, ikke?
Jeg kan give Dem en komplikation mere: Han er det stadig.
Og ved De hvad?
Jeg tror overhovedet ikke, Mozart hjælper.
- Hvor har De købt den bil? - Hvad siger De?
Jeg købte den af en mand, som engang boede her.
Hr. Gavin Elster. Jeg købte den, da han rejste.
De kendte ham og hans kone!
Sølle pige. Jeg kendte hende ikke.
- Passer det, at hun... - Undskyld.
- Godaften. - Godaften.
Giv mig en whisky og soda.
- Hvad er der? - Ma jeg stille dig et par spørgsmal?
- Hvorfor det? Hvem er du? - Jeg hedder John Ferguson.
Er det en Gallup undersøgelse?
- Jeg vil gerne spørge om et par ting. - Bor du pa hotellet?
Nej. Jeg sa dig, da du gik ind, sa jeg...
Ja, selvfølgelig. Du vil ud med mig.
Du er godt nok fræk at følge efter mig ind pa hotellet og op pa mit værelse.
- Nu kan du godt ga din vej. - Jeg vil bare gerne tale med dig.
Jeg begynder snart at skrige.
Jeg vil ikke gøre dig fortræd. Jeg mener det. Jeg lover det.
Vær nu sød. Jeg vil bare tale med dig.
- Om hvad? - Dig.
- Hvorfor? - Fordi du minder mig om én.
Den har jeg ogsa hørt før.
Jeg minder dig om én, du var meget forelsket i...
hun forlod dig til fordel for en anden...
og du er stadig forelsket i hende.
Sa sa du mig og noget sagde klik.
Det er ikke meget ved siden af.
- Den virker ikke, sa ga. - Ma jeg ikke nok komme ind?
Du kan lade døren sta aben. Jeg vil bare snakke med dig.
Okay, men jeg advarer dig, jeg kan skrige meget højt.
Det bliver der ikke behov for.
Du ligner ikke Jack the Ripper. Hvad vil du vide?
- Jeg vil vide dit navn. - Judy Barton.
- Hvem er du? - En pige. Jeg arbejder hos Magnin's.
- Hvorfor bor du her? - Det er et sted at bo.
- Men du har ikke boet her i lang tid? - Jo, næsten tre ar.
- Hvor boede du før? - Salina, Kansas!
Hør, hvad er det her? Hvad vil du?
- Jeg vil bare vide, hvem du er. - Det har jeg fortalt dig.
Jeg hedder Judy Barton. Jeg kommer fra Salina, Kansas.
Jeg arbejder hos Magnin's, og jeg bor her.
Du gode, skal jeg bevise det?
Okay, mit kørekort fra Kansas.
"Judy Barton, nummer Z296794.
"425 Maple Avenue, Salina, Kansas."
Kan du se adressen pa det her? Det er denne adresse.
Et californisk kørekort udstedet den 25. maj, 1954.
Vil du kontrollere mine fingeraftryk? Er du tilfreds?
Hvad enten du er tilfreds eller ej, sa kan du godt ga din vej.
Du var meget forelsket, var du ikke?
Ligner jeg hende virkelig?
Hun er død, er hun ikke?
Det gør mig ondt, og undskyld jeg rabte ad dig.
Ja, det er mig med min mor.
Og det er min far.
Han er død. Min mor giftede sig igen, men jeg kunne ikke lide manden...
sa jeg bestemte mig for at se, hvordan der er i det solrige Californien.
Jeg har været her i tre ar.
Det passer.
- Vil du spise middag med mig? - Hvorfor?
- Jeg skylder dig noget efter alt dette. - Du skylder mig intet.
- Vil du? For min skyld? - Middag og hvad mere?
- Bare middag. - Fordi jeg minder dig om hende?
Fordi jeg gerne vil spise middag med dig.
Jeg er gaet ud med fremmede før.
Faktisk, sa har jeg før været ude med mænd, jeg ikke kendte.
Okay.
Jeg henter min bil. Jeg er tilbage om en halv time.
- Giv mig tid til at skifte og gøre mig klar. - En time?
Okay.
Kære Scottie,
sa fandt du mig.
Dette øjeblik har jeg frygtet og habet pa...
jeg har funderet over, hvad jeg ville sige og gøre, hvis jeg sa dig igen.
Jeg ville sa gerne se dig igen, bare én gang.
Nu rejser jeg, og du kan holde op med at lede.
Jeg ønsker, du far fred. Du har intet at bebrejde dig selv.
Du var ofret.
Jeg var redskabet, og du var ofret for Gavin Elsters plan om at myrde sin kone.
Han valgte mig til at spille rollen, fordi jeg lignede hende. Han klædte mig som hende.
Han var i sikkerhed, fordi hun boede pa landet og sjældent kom til byen.
Han valgte dig til at være vidne til et selvmord.
Carlottas historie var delvis sand, delvis opfundet...
for at du kunne bevidne, at Madeleine ville sla sig selv ihjel.
Han kendte til din sygdom. Han vidste, du aldrig ville komme op i toppen af tarnet.
Han planlagde det sa godt. Han begik ingen fejl.
Jeg begik en fejl. Jeg forelskede mig.
Det var ikke en del af planen.
Jeg er stadig forelsket i dig, og jeg ønsker sadan, du elsker mig.
Havde jeg mod til det, blev jeg og løj...
i habet om, du kunne elske mig igen...
som jeg er, for mig selv...
og glemme den anden og fortiden. Men...
jeg ved ikke, om jeg har mod til at prøve.
Nu skal jeg.
- Sadan. - Tak igen. Godnat.
Kan vi ses i morgen?
- I morgen aften? Det... - Nej, jeg mener i morgen tidlig.
Men jeg skal pa arbejde. Jeg har et arbejde.
- Ga ikke pa arbejde. - Hvad skal jeg sa leve af? Mine oliemøller?
Lad mig forsørge dig, Judy.
Mange tak, men nej tak.
- Nej, Judy, du forstar ikke. - Jeg forstar udmærket.
Jeg har forstaet, siden jeg var 17.
- Og det næste skridt er? - Nej.
Nej? Hvad sa?
Vi kunne bare...
se en masse til hinanden...
Hvorfor?
Fordi jeg minder dig om hende?
Det er ikke særlig smigrende.
Og intet andet?
Nej.
Det er heller ikke særlig smigrende.
Jeg vil bare være sa meget sammen med dig, som jeg kan.
Jah...
jeg kunne vel ringe til forretningen i morgen...
og finde pa en undskyldning.
Jeg kan lide den dér.
- Kan du lide den? - Ja.
- Den er flot. - Den er smuk.
Sadan.
Nu køber vi den, og sa køber vi det tøj.
- Mener du det? - Ransohoffs er lige derovre.
- Kun det bedste. Hvor meget? - Det bliver 50 cents.
- Tak. - Du behøver ikke.
Jeg vil gerne.
- Nej, det er ikke den. Slet ikke. - Men De sagde gra, hr.
Jeg vil bare have en helt almindelig gra spadseredragt.
- Men jeg kan godt lide den der, Scottie. - Nej, det er ikke den rigtige.
Herren ved, hvad han vil have.
Okay. Vi skal nok finde den.
- Hvad laver du? - Jeg prøver at købe en dragt til dig.
Men jeg kunne godt lide nummer to, hun havde pa.
- Og den her er smuk. - Ingen af dem er rigtige.
Jeg ved vist hvilken dragt, det er. Vi havde den for nogen tid siden.
Lad mig se efter. Vi har maske stadig én.
Tak.
Du leder efter den dragt, som hun havde pa, til mig.
- Du ønsker, jeg ser ud som hende. - Jeg ønsker, du ser godt ud.
- Jeg ved, hvilken dragt klæder dig. - Nej, jeg gør det ikke!
Judy.
Det kan ikke betyde sa meget for dig. Jeg vil bare...
Jeg vil ikke have noget tøj. Jeg vil ud herfra.
- Gør det for mig. - Her er den.
- Ja, det er den. - Det tænkte jeg nok.
- Jeg kan ikke lide den. - Vi tager den.
Passer den hende?
Den har maske brug for lidt ændringer, men det er fruens størrelse.
Den er klar til at blive prøvet om et øjeblik.
- Hvor lang tid vil ændringerne tage? - Jah...
- Kan den være klar til i aften? - Hvis det er absolut nødvendigt.
Ja, det er det. Sa vil vi gerne se pa en aftenkjole...
kort, sort, med lange ærmer og en firkantet udskæring.
- Scottie! - For søren!
De ved sandelig, hvad De vil have, hr. Nu skal jeg se, hvad vi har.
- Det er dem. Har I dem i brune? - Ja, det har vi.
Fint.
Her, Judy. Drik det her, det er som medicin.
Hvorfor gør du det her? Hvad godt vil det gøre?
Det ved jeg ikke.
Vel intet godt. Jeg ved det ikke.
Bare du ville lade mig være alene. Jeg vil rejse væk.
Du kan gøre det.
Nej. Du ville ikke lade mig.
Og jeg vil ikke rejse.
Judy, jeg vil sige dig noget.
De sidste par dage er de første lykkelige dage, jeg har haft i et ar.
Jeg ved det, fordi...
Fordi jeg minder dig om hende.
Og sa ikke engang sa meget.
Nej.
Nej, Judy. Det er ogsa dig.
Der er noget i dig som...
- Du vil ikke engang røre mig... - Jo, jeg vil.
Kunne du ikke holde af mig, kun mig, som jeg er?
I begyndelsen gik det sa godt. Vi havde det sjovt.
Og sa begyndte du pa det med tøjet.
Jeg skal nok ga i det pokkers tøj, hvis du ønsker det...
hvis du bare vil holde af mig.
Din harfarve.
Judy, vil du ikke nok? Det kan ikke gøre sa stor forskel for dig.
Hvis jeg lader dig lave om pa mig, vil det sa være nok?
Hvis jeg gør, som du siger...
vil du sa elske mig?
Ja.
- Ja. - Okay.
Okay, sa gør jeg det. Jeg er ligeglad med mig selv.
Kom. Vi sætter os over til ilden.
Jeg er bange for, det tager flere timer.
Hun sagde, De nok hellere ville ga hjem. Hun kommer, sa snart hun er færdig.
Nej. Sig jeg gar over pa hendes hotel og venter pa hende der.
- De kan godt klare harfarven? - Ja, det er en nem farve.
- Og resten... - Ja, vi ved, hvad De vil have.
Tak.
Hvad sa?
Det skulle væk fra ansigtet og samles i nakken. Det sagde jeg til hende.
Jeg sagde det til dig.
Vi prøvede. Det passede bare ikke til mig.
Vil du ikke nok, Judy?
- Hvor skal vi tage hen og spise? - Hvor du vil.
- Ernie's? - Du kan godt lide Ernie's, kan du ikke?
Det er jo vores sted.
Hej, min elskede. Kan du lide mig?
- Er det, det bedste du kan gøre? - Kom her.
Nej. Sa bliver jeg bare uglet.
Det var min plan. Kom her.
Det er for sent. Jeg har sminket mig.
Jeg er lige pludselig sulten.
- Ville du hellere et andet sted hen? - Nej. Ernie's er fint.
Jeg vil have en af de store flotte bøffer.
Lad mig se. Til at starte med, tror jeg, jeg vil...
Gider du hjælpe mig med den her?
Jeg har den.
- Hvordan lukker man den? - Kan du ikke se det?
- Sadan. - Tak. Jeg er næsten klar.
Jeg skal bare finde min læbestift.
Hvor lagde jeg den? Jeg havde den for lidt siden.
Gad vide, om den er her. Her er den.
Sadan, jeg er klar.
Men vil du ugle mig lidt først?
Scottie, jeg har dig nu, har jeg ikke?
Hvad med at tage uden for byen og spise?
- Vi kunne køre ned langs kysten. - Okay. Hvis du gerne vil.
Vi kører godt nok langt væk.
Jeg har lyst til at køre. Er du meget sulten?
Nej, det gør ikke noget.
Hvor er du pa vej hen?
Der er en sidste ting, jeg skal gøre...
og sa er jeg fri af fortiden.
Scottie, hvorfor er vi her?
Det sagde jeg til dig.
Jeg skal tilbage til fortiden én gang til.
Bare én gang til, for sidste gang.
Hvorfor? Hvorfor her?
Madeleine døde her, Judy.
- Jeg vil ikke med. Jeg vil hellere... - Nej, jeg har brug for dig.
Hvorfor?
Jeg har brug for, du er Madeleine for en stund.
Og nar det er klaret, er vi begge fri.
- Jeg er bange. - Nu skal jeg fortælle dig om Madeleine.
Lige dér.
Vi stod dér, og jeg kyssede hende for sidste gang.
Hun sagde, "Mister du mig, ved du, jeg elskede dig og...
"ville fortsætte med at elske dig."
Og jeg sagde, "Jeg mister dig ikke." Men det gjorde jeg.
Og sa vendte hun sig om...
og løb ind i kirken.
Da jeg fulgte efter hende, var det for sent.
Jeg vil ikke derind!
Det var for sent.
Jeg kunne ikke finde hende, og sa hørte jeg trin pa trappen.
Hun løb op i tarnet.
Lige her.
Kan du se den? Hun løb op ad trappen...
og gennem faldlemmen oppe i toppen af tarnet.
Jeg prøvede at følge efter, men jeg ku' ikke komme op i toppen.
Jeg prøvede, men jeg kunne ikke komme derop.
Man far sjældent en chance til.
Jeg vil ikke lide længere.
Du er min anden chance, Judy. Du er min anden chance.
Fa mig væk herfra!
Du ligner Madeleine nu. Ga op ad trappen.
- Nej! - Ga op ad trappen.
Ga op ad trappen, Judy...
og jeg følger efter.
Jeg kom hertil, men du løb længere op.
Kan du huske det?
Halskæden, Madeleine. Det var din fejl.
Jeg kan huske halskæden.
- Slip mig! - Nej. Vi skal op i tarnet, Madeleine.
Du kan ikke! Du er bange!
Det far vi at se. Det her er min anden chance.
Vil du ikke nok?
Du vidste den dag, at jeg ikke kunne følge efter dig.
- Hvem var deroppe? Elster og hans kone? - Ja.
Og det var hende, der døde. Den rigtige kone, ikke dig.
Du var efterligningen, var du ikke?
- Var hun død eller levende... - Død! Nakken var brækket.
Han havde brækket hendes nakke. Han tog ingen chancer, vel?
Da du kom op, skubbede han hende ud, men det var dig, der skreg.
- Hvorfor skreg du? - Jeg ville stoppe det. Jeg løb op for at...
Stoppe det? Hvorfor skreg du, nar du havde snøret mig sa godt indtil da?
Du spillede konen meget godt, Judy. Han lavede om pa dig, ikke?
Han lavede om pa dig, ligesom jeg gjorde, bare bedre.
Ikke kun tøjet og haret, men ogsa udseendet, manererne, ordene...
og de skønne falske trancer.
Og du hoppede i Bugten, gjorde du ikke?
Jeg vil vædde med, du er en god svømmer, er du ikke?
- Er du ikke? - Jo!
Hvad gjorde han sa? Trænede han dig? Repeterede han med dig?
Fortalte han dig præcist, hvad du skulle gøre og sige?
Du var ogsa en dygtig elev, var du ikke?
Hvorfor valgte du mig? Hvorfor mig?
Din ulykke!
Ulykken!
Jeg var fjolset, var jeg ikke?
Jeg var et bestilt vidne.
Jeg klarede det.
- Jeg klarede det. - Hvad vil du gøre?
Vi gar op og ser pa gerningsstedet.
Kom sa, Judy.
Det var her, det skete.
I to ventede dér til der var fri bane...
og sa listede I ned og kørte ind til byen, er det sadan, det gik til?
Og hvad sa? Var du hans elskerinde?
Hvad skete der med dig?
Forlod han dig?
Med alle hans kones penge...
og friheden og magten, og sa forlod han dig. Sikke en skam.
Han vidste, han var i sikkerhed. At du intet ku' sige.
- Gav han dig noget? - Nogle penge.
Og halskæden, Carlottas halskæde.
Det var der, du begik en fejl, Judy.
Du burde ikke beholde souvenirs fra et mord.
Du burde ikke have været sa sentimental.
Jeg elskede dig virkelig, Madeleine.
Jeg var i sikkerhed, da du fandt mig.
Du kunne intet bevise.
Men da jeg sa dig igen, kunne jeg ikke stikke af. Jeg elskede dig sa meget.
Jeg løb risikoen, lod dig forandre mig...
fordi jeg elskede dig og ville have dig.
Scottie, du elskede mig.
- Pas pa mig. Vil du ikke nok? - Det er for sent.
Det er for sent. Hun kan ikke komme tilbage.
Vil du ikke nok?
Jeg hørte stemmer.
Herren være med hende.
Subtitles by Filou ;-) synch: himan